Description
| - The book covers sixteen years of the České Budějovice House of Art, which under the leadership of the curator Michal Škoda became one of the most prestigious institutions exhibiting contemporary art and architecture in the Czech Republic. The gallery operates as a compact whole, exhibiting both Czech artists (e.g. Adriena Šimotová, Stanislav Kolíbal, Ján Mančuška, Eva Koťátková and Dominik Lang) and their foreign counterparts (e.g. Mimmo Paladino, Martin Creed, Carsten Nicolai, Christopher Williams, Lawrence Weiner, Liam Gillick, Heimo Zobernig and Florian Pumhösl). Over recent years it has organised regular presentations of architecture (e.g. Josef Pleskot, Miroslav Šik, the Projektil architekti studio, Takeši Hosaka, et al.), which, like the art shows, work closely with the gallery space and the medium of the exhibition in general. As well as the introductory texts (by Karel Císař, Adam Gebrian, Karolina Jirkalová, Terezie Nekvindová and Jiří Ptáček), the core of the book is an archive of the 151 exhibitions that took place at the House of Art from 1998 to 2013. There is also a long interview with the curator and a detailed bibliography. The reductive style of graphic artist Jan Šerých corresponds visually to the type of art the gallery is primarily interested in. The publication traces one period in the life of one gallery, but might also serve as a case study of the workings of an institution operating on the Czech art scene after 1989 – from the unusual perspective of a gallery space that is both exclusive in a certain sense, while being based outside Prague. (en)
- Kniha zahrnuje šestnáct let Domu umění České Budějovice, který se pod vedením kurátora Michala Škody stal jednou z nejprestižnějších institucí pro vystavování současného umění a architektury v České republice. Galerie vykazuje dramaturgicky kompaktní celek, který představuje české (např. Adriena Šimotová, Stanislav Kolíbal, Ján Mančuška, Eva Koťátková, Dominik Lang), ale i zahraniční umělce (např. Mimmo Paladino, Martin Creed, Carsten Nicolai, Christopher Williams, Lawrence Weiner, Liam Gillick, Heimo Zobernig, Florian Pumhösl). V posledních letech se pravidelně objevují také prezentace architektury (např. Josef Pleskot, Miroslav Šik, Projektil architekti, Takeši Hosaka), které – podobně jako výstavy výtvarného umění – výrazně pracují přímo s prostorem galerie a s médiem výstavy obecně. Kromě úvodních textů je jádrem této knihy archiv výstav, jichž se v Domě umění v letech 1998–2013 odehrálo 151. Nechybí ani obsáhlý rozhovor s kurátorem a podrobná bibliografie. Grafická úprava svým reduktivním stylem vizuálně koresponduje s tím typem umění, na něž se galerie zaměřuje především. Publikace sleduje jedno období jedné galerie, může ale sloužit i jako případová studie k otázce institucionálního provozu v oblasti českého výtvarného umění po roce 1989 – z neobvyklého pohledu výstavního prostoru v jistém smyslu exkluzivního, který zároveň působí mimo hlavní centra.
- Kniha zahrnuje šestnáct let Domu umění České Budějovice, který se pod vedením kurátora Michala Škody stal jednou z nejprestižnějších institucí pro vystavování současného umění a architektury v České republice. Galerie vykazuje dramaturgicky kompaktní celek, který představuje české (např. Adriena Šimotová, Stanislav Kolíbal, Ján Mančuška, Eva Koťátková, Dominik Lang), ale i zahraniční umělce (např. Mimmo Paladino, Martin Creed, Carsten Nicolai, Christopher Williams, Lawrence Weiner, Liam Gillick, Heimo Zobernig, Florian Pumhösl). V posledních letech se pravidelně objevují také prezentace architektury (např. Josef Pleskot, Miroslav Šik, Projektil architekti, Takeši Hosaka), které – podobně jako výstavy výtvarného umění – výrazně pracují přímo s prostorem galerie a s médiem výstavy obecně. Kromě úvodních textů je jádrem této knihy archiv výstav, jichž se v Domě umění v letech 1998–2013 odehrálo 151. Nechybí ani obsáhlý rozhovor s kurátorem a podrobná bibliografie. Grafická úprava svým reduktivním stylem vizuálně koresponduje s tím typem umění, na něž se galerie zaměřuje především. Publikace sleduje jedno období jedné galerie, může ale sloužit i jako případová studie k otázce institucionálního provozu v oblasti českého výtvarného umění po roce 1989 – z neobvyklého pohledu výstavního prostoru v jistém smyslu exkluzivního, který zároveň působí mimo hlavní centra. (cs)
|