Description
| - Námitka, že smlouva je neplatná z důvodu rozporu se zákonem č. 254/2004 Sb., o omezení plateb v hotovosti, pro nadlimitní platbu, taktéž nezakládá přípustnost podaného dovolání. Provedení nadlimitních plateb v hotovosti je správním deliktem, jenž je sankcionován pokutou podle zákona č. 254/2004 Sb., nikoliv neplatností smlouvy, na jejímž základě byla platba provedena. Účelem zákona je omezit daňové úniky, racionalizovat a optimalizovat peněžní hotovostní oběh, zvýšit bezpečnost zúčastněných subjektů a v neposlední řadě působit proti legalizaci výnosů z trestné činnosti, nikoliv zneplatnit soukromoprávní úkony. Nejvyšší soud v minulosti judikoval, že nikoliv každý rozpor se zákonem zakládá neplatnost dle § 39 obč. zák. Je třeba s ohledem na smysl a účel zákona posuzovat, zda postačí uplatnění zákonem předvídaných veřejnoprávních sankcí ( správní tresty - pokuty, odnětí oprávnění ), nebo zda smysl a účel zákona žádá, aby předmětná smlouva byla považována za neplatnou ( srov. rozsudky Nejvyššího soudu ze dne 27. 5. 2004, sp. zn. 32 Odo 314/2003, ze dne 10. 1. 2008, sp. zn. 32 Odo 801/2006, a ze dne 11. 4. 2012, sp. zn. 28 Cdo 326/2012 ). I kdyby rozpor se zákonem č. 254/2004 Sb. zakládal neplatnost dle § 39 obč. zák., bylo by nutno aplikovat § 41 obč. zák., dle kterého vztahuje-li se důvod neplatnosti jen na část právního úkonu, je neplatnou jen tato část, pokud z povahy právního úkonu nebo z jeho obsahu anebo z okolností za nichž k němu došlo, nevyplývá, že tuto část nelze oddělit od ostatního obsahu. V posuzované věci by tedy v případě neplatnosti byla založena pouze neplatnost částečná, co do způsobu platby, ve zbytku by smlouva zůstala platná.
|