Description
| - Přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c ) o. s. ř. není založena již tím, že dovolatel tvrdí, že napadené rozhodnutí odvolacího soudu má ve věci samé po právní stránce zásadní význam. Přípustnost dovolání nastává tehdy, jestliže dovolací soud za použití hledisek, příkladmo uvedených v ustanovení § 237 odst. 3 o. s. ř., dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí odvolacího soudu ve věci samé po právní stránce zásadní význam skutečně má. Teprve za situace, kdy dovolací soud shledá přípustnost dovolání pro zásadní právní význam napadeného rozsudku, může se zabývat ostatními uplatněnými dovolacími důvody. Dovolatelka shledává zásadní právní význam rozhodnutí odvolacího soudu ve výkladu ustanovení § 83 o. s. ř., jelikož podle jejího názoru činilo zahájené trestní řízení překážku věci pravomocně rozhodnuté. Tato otázka nezakládá přípustnost dovolání, jelikož výklad tohoto ustanovení ve vztahu k předmětu tohoto řízení nezpůsobuje problémy. Podle § 83 o. s. ř. se o tutéž ( stejnou ) věc jedná tehdy, jde-li v pozdějším řízení o tentýž nárok nebo stav, o němž bylo již zahájeno jiné řízení, a týká-li se stejného předmětu řízení a týchž osob. V daném případě se nejedná o totožné subjekty řízení. V trestním řízení byla náhrada škody přiznána žalobci proti fyzické osobě – J. R. V tomto řízení je požadováno bezdůvodné obohacení po žalované – tehdejšímu zaměstnavateli J. R. Nelze tedy dospět k závěru, že se jedná o tutéž ( stejnou ) věc, neboť tato řízení se netýkají stejného předmětu a stejných osob.
|